תרגם סטארבק מצוות טורק
פיטר אוטול
פיטר שטראוס
מצדה חלק ראשון
מצדה, המילה העברית שפירושה מצודה.
אלפי אנשים מרחבי העולם מבקרים מידי יום את האבנים הגדולות,
החורבות של מחסני הענק, בית הכנסת והמצודה הגדולה.
כולם מתפלאים מההנדסה המבריקה והעבודה הקשה שיצרו את המצודה הזאת.
עם מצרכים כמעט ללא הגבלה ומים, צבא יכל לשרוד כאן שנים.
והכי חשוב, הבטחון בידיעה שקומץ לוחמים יכול לעצור התקפה של אלפים.
הצבא הישראלי הביא מאות טירונים היום ולפי המסורת יושבעו במצדה,
נזכרים 2000 שנה אחורה, במורשת הקרב,
שעשה את החייל הישראלי הנועז במגיני החופש בעולם.
חלק מהטקס היום יהיה זכרון אותו רגע הסטורי שמהדהד עד היום,
עמידתם של 960 גברים, נשים וילדים יהודים נגד 5000 רומאים מהליגיון ה10.
- -ברברה קאררה
- -פול סמית
- -דיוויד וורנר
"מבוסס על הספר"המתנגדים מאת ארנסט ק.גאן
עמוד, שמאלה פנה!
שימו לב, אנו הולכים לעשות תחנות, לקראת טקס ההשבעה,
כאשר כל אחד גומר משימה. קדימה לעבודות.
חייל ישראלי צעיר חייב לחשוב כאן על איך הכל התחיל,
הוא יודע שהאימפריה הרומאית הגדולה כבשה גם את ממלכת יהודה,
במאה הראשונה לספירה. והוא יודע על המרד הגדול של היהודים.
החייל חונך מילדות, שנדרשו 4 שנים, כול עוצמת רומא ו 600,000 יהודים שנהרגו,
לפני שירושלים נפלה והרומאים יכלו להצהיר שהמרד הסתיים.
הוא גם יודע שהאירועים המדהימים שהתרחשו על ההר,
היו רק ההתחלה.
"ירושלים, 70 אחרי הספירה"
פנו לשם!
אלי הטוב!
הם פרצו פנימה. הם במקדש.
זה לא יהיה קל, אבל אם תלכו ברחובות האחוריים נפגש כמו שתכננו.
עכשיו תלכו.
ועכשיו אנו. - אנו מוכנים.
שנתיים.
שנתיים של רעב, והרג.
כך זה מסתיים. - יצאנו מזה עכשיו.
אלעזר! - אני כאן!
תודה לאל שאתם בטוחים. איננו יכולים להשאר כאן.
הרומאים בכל הגבעות. אני יודע.
ננסה להגיע למצדה ברגע שהאחרים... - אין אחרים.
אחי... - מחוץ לשער יפו...
אישתו ובנותיו?
אין צורך לחכות! אל תשאלו אותי יותר!
שמעון בן גיורא? - נתפס.
הם לא הצליחו. - דודי?
אני מצטער. זה נגמר!
לא.
לא, זה לא נגמר!
לאחר שלוש שנים.
חיילי הליגיון העשירי הרומאי,
רוחם כמעט נשברה משנים ארוכות של שירות צבאי הרחק מהבית,
(עדיין ביהודה הכבושה (פרובינציה יודיאקה. אבל אלעזר בן יאיר וה"קנאים", וה"סיקריקים,
הפכו את מצדה למרכז שלהם, והחלו להפגין נוכחות בדרום הארץ.
מקיימים את שבועת אלעזר שמלחמת יהודה עדיין לא הסתיימה.
תצרח!
אב גדול ורוחני... - אל תעצור חייל, אל תעצור!
אלה פירותך הראשונים בזכות... - מה לדעתך הוא עושה?
אנו זקוקים לתבואה, אספקה, עבור הבקר.
האל הוא כמוך וכמוני. הוא רוצה בתשלום!
הפרות הראשונים שייכים לאל. - רב"ט, אתה תענש על זה!
האל של מי? האל של היהודים?
"האל היחיד, האל "מולך. (אל כנעני שהיו מקריבים לו קורבנות)
ועבורו תקריב את בנך? - כל היהודים שהרגנו,
וזה נשאר בחיים. - לא לזמן ממושך.
אל תדאג, בחור צעיר.
איש אינו סוגד יותר לאל "מולך", חייל.
הנה זה.
הם יצאו מיריחו ביחד, כולם נושאים אותה הודעה.
נראה שתפסנו אותם ביום המשכורת. - עבודה יפה.
אתה חושב שהחייל רצה לעזור לך. - זאת מלחמה, תסביר לו.
הוא יודע.
"חברון"
כולם לעמוד!
ההודעה מוקראת לכל הליגיון העשירי שכרגע בתפקיד כיבוש.
אלה ההוראות לליגיון העשירי. מרגע קבלת הוראה זאת,
גביית המס האימפריאלי תעשה בדרך המקובלת ברחבי פרובינציית יודיאקה.
הסוחרים מדמשק הסכימו להחליף זהב תמורת קמח, מתכת, עור וכאלה.
בסיום העסקה, אנשי הליגיון יבצעו את התשלום.
תחת השגחת המפקדים... - כל היחידות, יותר ממאה.
מס אימפריאלי. שוד אימפריאלי.
תקוע, עין גדי, חברון, בית לחם, כולם זהים.
תקוע קרובה יותר.
חברון גדולה יותר.
כתוב עוד משהו?
לסיום, הודעה אישית, כשאני עומד לצאת לרומא,
אני חייב לומר שפיקוד זה, קשה ככל שהיה,
תמיד ישמר בזכרוני כנקודת השיא של הקריירה שלי.
אנשי הליגיון העשירי, יכולים להיות גאים...
בשירותם הארוך והנאמן... - הוא לא יוציא אותנו!
ויכולים להיות בטוחים, שאעשה כל מאמץ באופן אישי,
להבטיח לכולם גמול ברמה הכי גבוהה. חתום בפקודת קורניליוס פלביוס סילבה,
הגנרל המפקד. - זוכר את המכונות האלה?
- לא. - ההתקפה הסופית על ירושלים.
יש לפרק אותן. - מדוע?
אולי זה יעודד את החיילים. האם לא שמעו את הפקודה?
כן, ממש לפני בואך.
אחר הצהרים טוב. - אחר הצהרים טוב, המפקד.
מה שמך? - לינטיוס, המפקד.
מאיזו עיר? - עיר, המפקד? הייתי ביריחו...
בבית. היכן נולדת?
טורנטון, המפקד, שם. - משפחה?
אתה כסיל, מה הבעיה שלך? - היא מתה.
מי מתה? - סילבה, מתי אנו חוזרים הביתה?
שיצא מי שאמר את זה! לא אסבול...!
פרימיים!
אישתי מתה...
יוליוס! שחרר את החיילים!
חיילים משוחררים!
קרא למזכיר שלי.
שמת לב שלא הבטחתי לך דבר. - אין מה להבטיח.
אמליץ שתקבל כאן פיקוד קבוע. אבל למה שתרצה בו?
אני רוצה מה שרומא רוצה.
מה שרומא רוצה כעת זה כסף. - כן, המפקד.
ובכן, אפשר למצוא כאן כסף.
אבל אתה חייב לתת להם לגדל יבול, וזה אומר לשמור על השקט.
תוכל לעשות זאת? עם 5000 שוטרים חולי בית?
אתה הצלחת לעשות זאת. - בנתיים.
תראה.
הגיגית הזאת זקנה ממני. היא עברה חצי עולם,
היא כמו חלק מהשריון שלי ואני סולד ממנה, היא שלך.
- תודה, המפקד. - טוב.
שלח הודעה כדלקמן לקיסר, "אני בדרכי לסנאט"
לוספסיאנוס, קיסר רומא, פונטיפקס, מקסימוס, וכולי וקונסולים וסנטורים וכולי בכבוד.
הי, עצרו אותו!
הרחיקו אותו!
אתם ישנים בעמידה! - הוא הגיע משום מקום!
החזיקו בו! החזיקו אותו, אנשים!
אני אטפל בו. - עדיין לא!
כך זה מתחיל. איש אחד...
נשפך דם וכל הגדוד אחריו.
קחו אותו מאחור, שלא יראו אותכם.
הם מביטים.
רבותי, האם אני מריח מרד או לא?
אם כן, ואתם חשים צורך, להרוג אותי ואת קציני כאן,
כדאי שיהיה לכם מועמד לקיסר מוכן!
וגם את שאר תמיכת הלגיון הנמצא בפרובינציית יודיאקה!
תהיו מוכנים להסתער על רומא! ולקחת את הכתר מוספסיאנוס!
כמו שהוא לקח מויטאליוס! כמובן שתהיו שוטים!
וספסיאנוס הוא האיש הראשון ההגון לשלטון במאה השנים האחרונות!
רובכם שירתתם תחתיו. וכולכם נשבעתם לו נאמנות.
העונש במקרה של כשלון הוא צליבה.
וגם "תשלום" רחצה.
ממזרים מטופשים!
זה כמעט נגמר!
אם לא אוכל להחזירכם הביתה, אז מי יוכל?
אז אני מבין שאין מרד.
אז זאת תקרית בודדת.
החייל לנטיוס,
ביצע פשע שדורש עונש למען כל אזרח נאמן נוכח!
אני רוצה שחברו הכי טוב של האיש, לא סנטורי ודקיורי מעל, אלא חברו הכי טוב!
שיבוא לבצע את העונש לפקודתי!
לא מאוחר יותר אלא עכשיו! או שתראו גיהנום לפני רומא!
בוא ליסייס, זה בסדר.
אמרתי לחכות לפקודתי!
חזרו ליחידה שלכם, שניכם! תתפללו שהפקודה לא תבוא!
סילבה! סילבה! סילבה!
כעת...תעשו את זה.
קדימה. ללכת קדימה.
תמשיכו! תמשיכו!
הם מפחידים אותם, אין מה לעשות. גם אנו מפחידים אותך, מרים?
גם לא בעוד שנים. נישואין היתה התרופה.
יללת בשנתך.
לא אקח הפעם את הנער, זה ירצה אותך.
זה מרצה אותי שאינך זקוק לו. אחרת היית לוקח אותו.
אלעזר.
את יכולה להיות אוייב נורא, בגלל שאת מכירה אותי כה טוב.
ידידים, אנו יוצאים מהמצודה לשדוד את חברון.
אתה רוצה את ברכתנו לזה? קח אותה!
הכל רק שתלך. - גם אתה הולך.
איש לא ילך איתך.
אם נשאיר אותם מאחור הם יקבלו רעיונות מטופשים לא לתת לנו לעלות בחזרה.
אולי לא רעיון כה מטופש. אם לא ניתן להם סיבה להשאר,
אולי הרומאים יעזבו ונוכל לרדת מההר המקולל ולאחד את אנשינו!
הרומאים רוצים את אנשינו עבדים. היבול שלנו למלא את בטנם,
כספנו לגנוב, ונשותינו לאנוס.
מדוע שיעזבו? אי פעם?
חיי הרומאים כאן מאוד קלים. - אתה תעשה אותם קשים!
אנו מתחילים הלילה, בחברון! האנשים האלה יבואו איתי!
ואם לא יבואו? - נצטרך התקפה חדשה,
ונהרוג אותם. - היה צריך להרוג אותך בירושלים!
מספיק! אנו עוזבים מיד!
מדוע העיר חברון?
מדוע לא לבנות צי ספינות ולפשוט על העיר רומא?
לו היינו חושבים כך לפני שנים אולי היום היה לנו בית מקדש בירושלים.
עלינו לעשות מה שאפשר.
מה נוכל לעשות עם כמה מאות אנשים?
לא הצלחת כשהיו לך 20,000!
נוכל להזכיר להם שנותרו יהודים חופשיים!
נוכל לפגוע בהם!
נוכל למנוע מהם גביית מס!
הרומאים לא יגבו מס וזה יהיה כואב מאוד להם.
גנרל!
אני יכול לתת לך עוד משכר.
לא, אינך יכול לתת לי עוד! זה יגרום לי לישון 3 ימים,
ואני רוצה לעזוב בבוקר... אם אוכל לבקש ממכם!
אני בטוח שחיטויים אלה, יזרזו את החלמת הפצע שלי,
ואני אודה לכם רבותי, אם תעשו טקס עבורי למען שובי לרומא.
כבר עשינו זאת אדוני, הקרבנו עז עבורך.
ואיבריו היו בריא לחלוטין.
מעשכם יתוגמל. כעת לכו.
לכו עכשיו!
איברים בריאים. לעז היה מעט מגע עם נקבות בארץ זו.
ועכשיו? - במצב נורמלי, לאחר שינת לילה,
אוציא קצת דם, ואחבוש מחדש את הפצע.
תוכל לעשות זאת בצעדה מחר. תעשה חבישה זמנית בנתיים.
מה אמרתי? - שלום רב.
יש לי הכבוד לדווח, שבכל הפרובינציה, גביית המס האימפריאלי החל.
גבייה זו היא הראשונה מסוגה,
מאז 7 שנים, 4 חודשים ו9 ימים.
קבוצות קטנות ולא מאורגנות של פאנטיים שנקראים סיקריקים,
שמבצעים גניבות, רצח והם נמלטים מצדק רומאי ויהודי.
נראה שאיבדו אומץ, ונטמעו בתוך האוכלוסיה.
אין עוד הודעות על מרד.
סוף, סוף אוכל לעזוב ארץ עלובה זאת,
ולחזור לרומא בבטחון ובהקלה גדולה.
בכל מקום בו סיירתי בפעם אחרונה, הבחנתי ברצון לשלום אצל המקומיים.
נולדתי במקום הזה. אל תדאג, נחזור בשלום.
בערב עזיבתי לרומא, אני יכול לאשר,
שמרד יהודה נגמר.
זכרו, אל תבזבו זמן להלחם. תשרפו ותברחו.
מי שם?
שומרים?
לפי סימן ממני,
תקיפה מהירה, עכשיו!
שומרים!
הביאו את השומרים!
עכשיו, תעכבו אותם עוד קצת!
אינך חולם, אבא.
מה עוללת? מה עוללת?
מספיק! מספיק!
ניפגש שוב בעין גדי. עין גדי!
תזכרו!
סליחה שהערתי אותך, המפקד, חיל המצב בחברון הותקף.
נגרם נזק רב משריפה. הרבה מאנשינו נהרגו.
אולי היו אלה שודדים. - האם נלקחו הסוסים?
לא, המפקד.
שודדים לא משאירים סוסים מאחור.
תודיע לקצינים שלי, אני רוצה פרשים מוכנים לצאת עם שחר.
איך הצליחו לשרוף את הבקתות ואת המטחנה?
הם שרפו רק את המטחנה, המפקד. אני שרפתי את הבקתות.
אתה שרפת? - כן, המפקד.
כל בקתה שלישית. הייתי שורף את כולן,
אבל כמובן שהיו אנשים באחרות.
אני מניח שניסו להשיג מידע. - ובכן, לא בדיוק, המפקד.
פשוט חשתי שיש צורך בתגמול.
לאחר שנכשלת בגביית מס עיקרית עבור האימפריה,
החלטת להרוס את האיכרים שאולי יהפכו יום אחד למקור קבלת מיסים.
האם הוצאת פקודה להרוג כל משלם מס שלישי או שזה בפעם הבאה?
גנרל, משלמי מיסים אלה, כפי שאתה קורא להם,
הם גם בניהם ואחיהם של הקנאים, הם יודעים מי הם והיכן הם מסתתרים!
ואחרי ששרפת את הבתים שלהם הם בטח יתנדבו לבוא ולספר לך!
ובכן, המפקד, זה לא כך כך פשוט. - סנטוריון(שר מאה), חשבתי שזה דבר פשוט!
ראה, הנה האגרוף שלי. ספר לי מה רצוני לדעת,
ואז לא אכה בך. אבל ביתו של אדם תשרוף רק פעם.
תודה בזה. פשוט לא רצית שהאש הזה תבער ללא מטרה.
בוא נראה את האסיר שלך.
בחור עליז. שלך?
זה היה פעם.
כשהפך לשודד, הוא התנתק ממני.
שודד.
הוא יודע יותר מזה. הוא מנסה להצילני מצליבה.
למות כשודד אין בזה כבוד. אבל זה מהיר יותר.
ולך אין לזה חשיבות. - פחות מכלום.
ולולא היו תולים אותי הפוך, הייתי יורק בפניך!
דיברת באומץ.
תודה.
סנטוריון!
מה הסיבה למופע טרפז זה?
המפקד, לעשות ממנו דוגמא. - מה?
אומץ וכוח. הדבר האחרון שהיהודים צריכים לראות.
עשיתי מה שראיתי לנכון. לא נתת מילת הערכה לדבר מזה!
אני מבקש לשחרר אותי מתפקידי, למעשה, אני דורש!
תרגע בחור, יש גרוע מזה.
אתה צריך להבין את מצבנו. אין אזהרה מראש,
הפראים הארורים זינקו מעל החומות כמו צבא של קופים!
תשתוק! אני רוצה שתשחרר אותו.
עכשיו!
תורידו אותו!
מה שמך? - אפרון.
בנו של לוי.
מה שמך? - פלביוס, בנו של לוסיאנוס.
אתה פלביוס סילבה? אמרו שאתה הולך הביתה.
אכן. - זה מחמיא לי.
בסדר. הבחינו בהם.
כ 400 איש ברגל. - היכן?
בגבעות עין גדי. לפחות 50 ליגיונרים מסביב לעיר.
בגבעות? עם 400 אנשים, למה הם מחכים?
האסמים לא נפגעו? - לא נפגעו.
להודיע ליחידות להתקדם? - מדרומה לעיר.
הם יראו שאנו באים. תהיה להם שעה של התראה מראש.
וזמן לברוח. - לברוח? לאן?
לדרום, לערים אחרות ולאסמים. - אבל עד שנגיע, הם ידעו.
במחיר כל מקומות המפלט בדרום.
תוכנית טובה!
צריך לחכות לזה חצי שנה. עד שכל היבולים יאספו.
יש חדשות מעין גדי?
מי המפקד שלכם בימים אלה?
יש מישהו שאני רוצה שתפגוש. - הוא הקים מחנה קטן מחוץ לעיר.
בנווה מדבר. הוא, קציניו וכמה שומרים.
כמה מעטים? - אולי 10.
בלי לקרוא לשאר היחידות?
כמובן, הוא רוצה שנדע שאינו פוחד מאיתנו.
איך הוא נראה לך? - טיפוסי, מחזיק מעצמו.
הוא צולע מפציעה. מותש מאוד.
הוא אמר עוד משהו? - לא לי.
המשנה לו לא אהב את הרעיון. בזה הבחנתי.
בזה הבחנת. - כל שאני יודע שהוא מסתכן.
לכידת מנהיג שווה סיכון, נכון? - נוכל לטפל בזה.
המפקד, אתה מחליט.
כבר החלטתי.
חשוך מדי מכדי לראות. אולי בבוקר.
בבוקר?
כעת הוא יבוא, אם יבוא בכלל. כעת.
כשיבוא, תראה כמה יביא איתו.
הוא אינו כמו הבריטים והגאלים שנלחמים באופן מסורתי,
שעומדים בשמש כמו מטרות ברורות, ומתגרים בך לעשות משהו בעניין.
הוא דומה למצרים. ממזרים חסרי כבוד.
שם למעלה. על הסלעים.
הנה אני!
מה הדבר?
אני זקוק לערבויות.
זהו דגל הגנרל המפקד,
שנבחר בידי הסנאט וקיסר רומא.
זהו הקורונה מוראלס.
אות הכבוד הרומאי הכי גבוה.
זהו הכבוד האגדי שניתן למשפחת קורנלה.
המשפחה שלי.
בדגל הזה, המדליון.
ובשם כבוד משפחתי,
אני מבטיח מעבר בטוח,
ודרך חזרה, של כל מי שיבוא לכאן.
טוב דיו?
טוב דיו.
אין ברשותי כלי נשק. בדקו בעצמכם.
כאן. - כן.
אני מבין שאתה אלעזר,
בן יאיר.
זה מי שאני. - זהו מרקוס קודרטוס,
גנרל הליגיון. - כן, אני יודע, נפגשנו כבר.
בירושלים. לא הייתי מפקד באותם ימים.
גם אני לא הייתי מפקד אז!
בוא נבזבז מעט זמן ככל האפשר.
לא הזמנתי אותך כאן למשא ומתן, איני מנהל משא ומתן עם שודדים,
או איך שתקראו לעצמכם.
הוזמנת בכדי שאומר לך, פנים אל פנים,
פעם אחת ופעם אחת בלבד! צריך זמן של שנה,
ושנה נוספת, בנוסף.
קבוצתך תתפס ותושמד. זהו אינו איום, זאת תהיה עובדה.
לא משנה כמה אסמים תשרוף, לא משנה כמה זמן תחמוק מהליגיון.
הסוף יהיה זהה.
ויש לך דרך לחמוק מזה. - רק דרך אחת.
התפזרו עכשיו!
תקשיב לי. אני כאן 7 שנים,
כל סימן על אות הכבוד שלי, מייצג לפחות 20 אלף יהודים מתים.
אין ברצוני להוסיף לזה עוד. נמאס לי מיהודים מתים,
יהודים חיים, גברים, נשים וילדים,
והארץ האומללה שלכם!
אז עשה לעצמך טובה, לך מכאן!
התכוונתי בדיוק לעזוב, כשעשיתם זאת בלתי אפשרי!
אבל בריצתך, גנרל, היית משאיר 5000 איש מאחור.
הלגיון ישאר, כמובן. - וגם אנו, כמובן.
נמשיך להלחם. - עד מתי?
כמה זמן 400 איש יוכלו לחמוק מ5000 איש?
זה מה שאתה רוצה לדעת? לא אגיד לך כמה אנחנו,
אבל 400...זאת בקושי בדיחה! אבל זאת לא דאגה שלי.
אתה רוצה שנתפזר? ולתת לסורים שלך,
לעשות מארצנו כסף עבורך. לא ניתן.
אתה אומר שתתפוס ותהרוג אותנו, אני מזמין אותך לנסות!
אתה מזמין אותי לנסות?
הארץ שלך כבר הפכה לקבר צר וארוך,
עריכם הפכו חורבות, מקדשכם הושמד,
ומרבית הניצולים הפכו עבדים, אחרי 7 שנים של ניסיון.
תן לנו קרב, אנו יודעים להרוג. הרסתם את הגן, והטובים שבעצים שרדו.
ולא רק בדרום, בקרוב גם בצפון יצטרפו,
ואז במערב, ואז תצטרך להלחם בכל חזית.
אולי לעולם לא תחזור הביתה.
הייתי סקרן לגביך. אבל כעת התשובה די ברורה.
אתה לא שפוי!
לא אתווכח על חוסר שפיות, עם איש שקיבל דרגה מנירון.
אני חושב שהוא מאבד את מזגו.
הוא עשה אותו דבר, בטפשות תקף 40 קשתים,
ונתן ל500 חיילים רגליים, לברוח.
שקרן! - קודרטוס!
היו לי מעט מאוד שיחות עם יהודים, שלא הסתיימו בקרב.
השיחה הזאת הסתיימה. - לא שחררו אותך!
לא נשאר מה לומר. - רק את זה!
יש לך מחשבה פטאתית, שלא נמצא את המפקדה שלך.
תוותר על זה! אנו יודעים על קיומה של מצדה!
אנשי אינם שם. לא, אבל נשותיכם וילדכם שם!
לנשותינו וילדנו יש פחות לפחד ממך מאשר אנו.
הם בראש המצודה הבטוחה בעולם!
גנרל, שנינו יודעים
שתצטרך את כל הליגיון, רק בכדי להקיף את כל המקום.
ואלה שלמעלה יגרשו בכם באבנים. ומים רותחים,
זה אומר להחזיק את הלגיון העשירי במשך חודשים!
אולי שנים. זה יעלה לרומא ב2000-3000 חיילים!
ובסוף, אם יקרה בתקופת חייך, מה תשיג?
הנצחון הסופי?
ראינו את המטבעות האלה. מרשים מאוד.
אישה יהודיה לרגלי שר מאה. יהודה המוכנעת!
כל עוד אחד מאיתנו ישאר בחיים, ויזכור איך להדליק אש,
כל המאבק, המלחמה הזאת תמשך.
ואם איני שפוי, איך זה עוזר לך?
אני חושב שנוכל להתעלם מרוב דבריו.
האומנם כך?
החזירו את האיש הזה!
כבוד משפחתך, נכון? - כבוד הוא כסבלנות.
יש לו גבולות. - דיברת כמו רומאי!
שודד! זה מה שמגיע לו!
הרגו אותו! הרגו אותו! סקלו אותו!
לא! לא!
הרגו אותו!
מסרו אותו לנו!
הרגו אותו!
שמו אותך היכן שצריך!
- הלילה. - לא, אתם תחכו!
תביטו ולא תעשו דבר!
לפני המלחמה, מה הוא היה?
ובכן, לפי מה שאמר... דייג, אוהב חופש, איש משפחה.
זה היה שקר? - לא שהיה דייג.
מהיכן שהוא בא יש דרכים אחרות להשיג אוכל.
הוא היה צנוע. אין לדעת איך פוליטיקאים ינהגו.
אתה קורא לו כך? - הוא בא משורה ארוכה של עושי צרות.
הדודן של זה שבכלוב. מנחם היה איש דגול,
בעל עיני נביא מטורף. בוקר אחד, לפני 6 שנים,
אלעזר ואחרים הלבישו אותו בחלוק כחול והכניסו אותו לבית המקדש,
והציגו אותו כמנהיג החדש!
אתה מתכוון כמלך? - כמשיח!
היתה מהומה. שומרי המקדש הודיעו ללגיון בדמשק,
הליגיון בא, ואת השאר ראית בעצמך.
אתה מבקש ממני להאמין שכך החל המרד הגדול?
אני הייתי מאנשי המקדש! אני הייתי חלק מהטעות הגדולה!
טעות?
לבקש ממך עזרה הוכיח את דברי השודדים.
בסופו של דבר כולנו נאלצנו להלחם בך!
אתה תמסור אותו לידינו!
יש משהו נורא בארץ שלוהטת ביום וקרה בלילות.
רוצה שמיכה? - כמובן שאני רוצה!
לכו לישון. השאירו אותנו לבד.
השאירו אותנו!
שליח הגיע מעין גדי, יש לי חדשות מאכזבות עבורך.
לא היתה התקפה. לזה התכוונת?
אנשיך לא נראים מוטרדים מדי מלכידתך.
הם ממתינים. - למה?
חדשות על מותי. כשזה יקרה, יבחרו מנהיג חדש.
הוא יגיד להם לרדת מהגבעות, ועין גדי תשרף.
אולי לא כדאי שניתן להם לחכות. - זאת החלטה שלך, גנרל!
אם אינך יכול להתאפק לראות משהו מאיר בשמים, אז תעשה זאת, עכשיו.
ממש עכשיו!
עד הבוקר לרומא יהיה אסם פחות. ואז ינעו לאמאוס או גלוריאן.
אז זאת כבר לא תהיה בעיה שלי.
לילה טוב.
להעמיד פנים שחייך אינם חשובים, זה תכסיס שלמדת מאיתנו.
תמיד הייתי טוב בזה, ואני יכול להריח זאת מרחוק.
קשה מאוד לישון כשאתה מדבר. - אני חושב שחייך עדיין חשובים להם,
אני חושב שהם יציעו עסקה. - אני יודע שלא.
אם תשלח אותי מחר, הפקודות ישארו אותו הדבר.
אין עסקה אפשרית.
מה לגבי דודנך האידיוט "בן האל"?
המשיח הגדול? - הוא היה דוד שלי,
לא הדודן שלי.
עבורנו, משיח אינו בן האל. הוא מנהיג, נביא שמושיענו מיד אוייב.
מושיע לעמנו. הרבה טענו לתואר זה.
מאמיני נצרת וישו שלהם. - מה לא בסדר אצלכם?
קנאה, מריבות, אגלה לך סוד...
שאפילו נרון לא ידע. רוצה לדעת איך לחסל את היהודים?
הנח להם לנפשם.
הם יאחזו איש בגרונו של השני מהר.
אבל כל עוד יש לנו אוייב, אנו אחים.
לילה טוב.
האם זה הצל שלי? שוטה שכזה.
באתי שמן לארץ זאת, איפוס. שמן!
ואם לא אצא מכאן מהר, יום אחד לא ישאר ממני אפילו צל.
שומר!
כאן.
לכו.
אני אהיה בסדר. החוצה!
פעמיים סיימת את שיחתנו לפני שסיימתי לדבר.
נמאס לי לדבר איתך. - למה ציפית?
בדיוק זאת. כלום.
שקרן! אינך קנאי.
אבל יש לך שליטה, איכשהו אפילו על אלה ששונאים אותך.
שב.
מה צריך בכדי לעצור אותך?
זה. - לא חשבתי על זה.
התכוונתי לשלום. מה יהיה מחירו?
אתה רציני.
אנו רוצים את חירותנו בחזרה. אנו רוצים את ארצנו בחזרה.
בחזרה? מתי היתה אי פעם שלכם?
תמיד היתה שייכת למישהו. בבל, מצרים,
במשך אלף שנים היתה כפרס מלחמה. יקרה מאוד.
כן, מקוללת לכל צבא שניסה לכבוש אותה.
ובכן, יש לך אפשרות חדשה. לרומא.
תפטר מהקללה הזאת. - ביליתי זמן בשווקים שלך.
האיש בחנות מתחיל בדרך כלל במחיר בלתי אפשרי,
ושני הצדדים יודעים שיסתפק בפחות. במה אתה מוכן להסתפק?
אתה רוצה מיסים? רוצה מסחר?
רוצה תיקון דרכים? אז עליך לוותר על משהו!
תגיע לעניין.
תן לנו שנה ללא מיסים. התחל מעכשיו.
נשתמש בכסף להאכיל את האנשים. ולבנות מקדשים שיהיה להם מרכז.
מה עוד? - אם הקיסר מתעקש על שלטונו,
שימשול כמו בימי הורדוס, בעזרת מושל,
שהוא יהודי. - מה עוד?
שהמושל יאסוף ויחזיק צבא יהודי. כך שהלגיון יוכל ללכת הביתה.
כך שהארץ תהפוך בסוף לבעלת ברית. ולא מדינת עבדים.
- יש לך חלומות. - לא חלומות, זה מה שנסתפק עבורו.
אין לי ספק. אני מאמין שאנשיך יסתפקו בפחות.
אבל עכשיו אתה מדבר איתי.
ואתה יודע שדברי הגיונים.
נגיד שאסכים לחזור לרומא עם התנאים שלך,
מה תעשה? - אם תסכים לפנות את החיילים צפון ליריחו,
ולהניח לדרום ללא הטרדה. - אז?
אז נלך למצדה ונמתין. לא עוד פשיטות, לא אסמים נשרפים.
עכשיו, אם אתה מכיר דוכנים אתה יודע שהמוכר נעצר בשלב מסויים.
לא נמוך מזה. הברירה נשארת לקונה.
הקונה הוא הקיסר. - האם תחזור עם התנאים אליו?
אני אחזור. זה אכן הגיוני.
תמשיך. אין בספריך משהו שאוסר. - איני בוטח בו.
יש דברים שאני כן בוטח בהם. חברי הוותיק והשורד.
במה אתה בוטח? לא בי, ברור.
אתה טועה. אני כן בוטח בך.
אחרי מה שעשיתי בנווה המדבר? - בזכות מה שעשית.
לו נתת לי ללכת, זה לא היה קורה.
אתה הרומאי הראשון שראיתי, שחושב ששלום חשוב מרכוש.
אלים מעל ההר...
אינך פרש, נכון? - אני יכול להסתדר איתו.
הוא? זהו סוס זכר. זה אינו סוס הרבעה.
פקודותיו של הקיסר יגיעו באביב. - אנו נמתין.
אם תבוא אי פעם לרומא, אני בונה וילה בפרינסטה.
לעולם לא אבוא לרומא. - כולם אומרים זאת.
להתראות.
המפקד, הובטחה גביית מיסים. - אני יודע.
אולי היא כבר חלק מהתקציב. אתה יודע איך האוצר עובד.
אם צריך, אני אכסה מהוני האישי. אני והקיסר יודעים שבנק זה עבודת ניירת.
אבל מצדה... - נכון, זה כל מה שיש לי.
הקיסר יחבק אותי.
קודרטוס, אתה מבין ששיחה זאת, היא בלתי רשמית.
ולמעשה, מעולם לא התרחשה. - כמובן.
באופן לא רשמי. כל הלגיון להתאסף ליד יריחו!
בלי סיורים, פעולות. שום מעשה פרט להגנה עצמית.
לא יאספו מיסים עד שלא תבוא הוראה חדשה, יש שאלות?
לא המפקד. - לפני שתחזרו ליריחו,
תבנו מחדש את הבקתות שנשרפו. - מותר לשאול מדוע, המפקד?
מדוע? עבור כלום, קודרטוס, עבור כלום.
אתה יוצא לנמל? - כן.
זה רק לידי לוסיאנוס. ספר למלח שניתן לבטוח בו,
עלינו להגיע לביתו. לא בסנאט.
ספר שסילבה משלם את המיסים מכיסו הפרטי.
לא! - מהר, ירגישו בחסרונך.
המפקד, מה לגבי הבקתות שנשרפו? - הפקודות, בנתיים, הם פקודות.
נתנו לך ללכת? - הוא איש הגיוני.
מה כעת?
נתתי לו הצעה. לשלום.
הוא הבטיח לקחת אותה לרומא. אנו נמתין לתשובתו של הקיסר.
- בנתיים? - נגדל יבולים ונגדל ילדים.
או שאולי זה הפוך.
הוא נותן הבטחה חסרת ערך הוא עושה מה שהליגיון לא הצליח,
הוא לוקח מאיתנו את נשקנו! - הוא הבטיח להחזיר את כוחותיו ליריחו.
אני מאמין לו! - רומאים הם שקרנים.
אם ישקר, נדע מה לעשות. בנתיים נשמור את מילתנו.
נמתין. ונראה מה לרומא יש לומר.
- -רומא
זה המלך(אדיפוס) שפתר את החידה. ונעשה האיש החזק באדם.
כל בני האדם הביטו בו בקנאה. אבל בסוף נפל עליו חורבן.
תנו לכל אדם להעריך כל יום בחייו ולא לסמוך על מזלו הטוב.
עד שימצא את חייו, זכרון ללא כאב.
קיסר! ראיתם את אדיפוס מאת סופלקס.
זה טוב לנשמה. ואם הקהל המלכותי מוכן,
נמשיך ליצירה הבאה. מופע בובות.
הוא כמובן אינו מתאים לבתולות, התנצלות ושלום לגברות.
שמעתי על המופע הזה. - אל תקלקלי לי, אישה.
שמור קליפות ביצים.
קיסר! לפני המופע שלנו...
כן, אני סולח לכולכם. מראש.
או...זה הסנאט.
תראה, הוא נראה כמוך.
זה אתה. - תראו את החמורים.
זהו קיסר! - חה, חה, חה.
שיחשבו שאנו צוחקים. אתה מבין?
אדוני, פלביוס סילבה הגיע מהנמל. הוא נמצא במקדש מארס כפי שפקדת.
שישאר שם בחוץ. שלא ידבר עם איש, גם לא עם הכמרים.
זאת בריטניה.
ברכיים רועדות, כמו המצרים.
היהודים. הביטו ביהודים.
זאת הכרזת מלחמה.
יצירת מופת בעלת טעם, זאת יצירה שלך?
נכתבה בעילום שם. - זה מתחיל לשעמם אותי.
זה עוד הרבה זמן? - זה צריך לראות.
ברוך שובך הביתה.
אני תירוץ עלוב לקבלת פנים לא רשמית, נכון?
הם נתנו לך משהו לאכול? - כן, הם נתנו לי משהו לאכול.
לפני 3 שעות! אתה מוכן להגיד לי במה העניין?
אשמח לעשות זאת, ידידי, אבל הקיסר לא סיפר לאיש, גם לא לי.
אבל תגלה בקרוב מאוד. באתי לקרוא לך.
אתה נראה נורא! - יהודה זה מקום נורא.
הולך לך טוב, אני מניח. - האלים נעשו הגיונים, לשם שינוי.
עבודה קשה זוכה לגמול. איני מצפה שתחזיק מעמד.
סלח לי,כדאי שנדבר בעודנו הולכים.
מה שלום הקיסר? - בריאותו מצויינת אבל,
הוא לא דיבר עם איש מאז שחזרת מהמקום הנורא ההוא.
אפילו לא מילה? - לא, מכאן.
הדרך קצרה יותר. אני רואה שאתה צולע עדיין מהפצע.
איך אתה יודע על הפצע? הוא לא הוזכר בהודעתי.
יש הודעות, והודעות. מה שאני יכול לומר שהקיסר,
ובניו אינם בטוחים כשהיו לפני שנה. יש מריבה על המקומות.
כה מוקדם?
הוראות הקיסר שתכנס לחדר המועצה, ולא תראה מופתע ממה שתראה.
- לו ידעתי מה מצפים ממני... שתיקה והבעה קפואה, ידידי.
הראו כבוד, מפקד הצבא. קורניליוס פלביוס סילבה.
ירשם שהמועצה הפסיקה, בכדי להריע ולכבד חבר לנשק.
בשם הסנאט אני שמח לראות, את גנרל סילבה שלם וחי.
אני מבין קיסר שאתה רוצה להעלות את שאלת יהודה עכשיו.
אני מבין שזה בוער לך כבר שבועות.
בסדר, בבקשה לוסיאנוס, בוא נחליף דעות באופן חופשי.
אני מעלה את זה, קיסר כי אני סקרן לדעת מדוע הגנרל
החליט להפגש עם מנהיג הכוחות היהודים ולהכריז על שביתת נשק?
שביתת נשק? שביתת נשק אפשרית רק במלחמה.
ואין מלחמה ביהודה. הגנרל בשיפוט דעתו כחייל,
החליט לרחם על שודד כפי שעל כולנו לעשות לפעמים.
ובכל זאת הרשית לקצין נפלא זה לחזור ללא סיום עבודתו, מדוע?
לוסיאנוס היקר, חשבתי שכולם ידעו זאת, אפילו מקורותיך שלך.
ובכן, עלי לספר לך. הקצין חזר לחגוג את יום הולדתי,
שרופאים יבדו את פצעו, ובאישור הסנאט,
הוא ימונה למושל יהודה. הוא יחזור לשם ויטפל בעניינים הקטנים,
שמטרידים אותך.
יש עדיין שאלה או שתיים מטרידות. - זאת המומחיות שלך, שאלה מטרידה.
הובטחה לנו גביית מיסים... - לא הבטיחו לך דבר!
לעם הרומאי הובטח גמול, וההבטחה קויימה!
כמה זמן ימשיך גנרל סילבה לשלם את המיסים מכיסו האישי?
אם יורשה לי, יש לי ניסיון בסחר כספים בינלאומים.
מה שגנרל סילבה עשה הוא, לאחר שנודע לו על הפגישה,
הוא הודיע לבנקאים ברומא, להקדים את קבלת המיסים כאן.
גביית מס יהודה נעשית בכסף סורי, שלמושל החדש יהיה קל להשתמש בעצמו,
בחלק ההוא של העולם.
למעשה חסך לנו 5 אחוזי עמלה, והגנרל עשה לנו שירות.
עוד משהו? - קיסר, זה מאוד מרשים,
מה שברצוני לדעת, מתי הליגיון ה10 יהיה פנוי לשרות במקום אחר באימפריה?
כמה חזקים שודדים אלה? מה מצבנו ביהודה?
אנו מוכנים להוציא את הליגיון. - מתי?
בכל הכבוד, שבוע הבא, חודש הבא בשנה הבאה?
הסנאט מבקש לדעת.
בעוד חצי שנה מעכשיו הליגיון יהיה פנוי לשרות על הדנובה.
והקיסר ידבר מול כל הסנאט? - הקיסר ידבר מול כל הארץ.
המועצה הזאת נעשתה לא מכובדת, ולכך יש פינות רחוב, לוסיאנוס,
הישיבה הסתיימה. גנרל, הצטרף אלינו בחדר השני.
נראה שעצרנו אותו. - הבלים, רק האטנו אותו.
את שמעת? - כן.
מה דעתך? - אני חושבת שאינו די חזק.
עדיין לא. אין לו עדיין תמיכת הפטרוניים.
הם עדיין נייטרלים. - לכל הרוחות.
הם נייטרלים, לאחר מה שעשיתי עבורם. - הוא בסוף עוד יבקש מינוי חדש למועצה.
אני מסכים, קיסר.
אני מציע לא לבלום אותו. הוא רק יעשה מה עניין.
אבל אם אין לו קולות... - אסור לנו לפעול לפני שנהיה בטוחים!
אחרי שנרון התאבד, שלושה קיסרים עפו בשנה אחת החוצה.
בגלל שלא הבינו את כוחה של אופוזיציה.
לו פטליוס ידע כמה תמיכתי חורקת היה עדיין כאן.
בגלל המושל החדש עוד הייתי עף. על מה חשבת, סילבה?
הייתי רוצה לענות לשאלה לא רטורית. - תענה.
חשבתי שהמחיר שדרשו היה קטן עבור שלום, סדר וגמול נאות.
חשבתי על טובתה של רומא! השיפוט שלי...
השיפוט שלך?
אתה חייל, עליך להלחם ולא לעסוק בפוליטיקה!
ברשותך, לא עסקתי בפוליטיקה הבאתי רק את התנאים אליך.
קיסר, מה הם רצו? מקדש, מושל משלהם,
אלה דברים שהיו להם בעבר.
אני מאמין שהאסטרגיה שלנו שם היתה שגויה,
ומה שהם רוצים היינו צריכים לעשות מקודם!
בסדר.
ענית. אולי אתה צודק.
אבל העניין שלא נוכל לתת זאת כרגע. ראית, שמעת!
בזכות ידידנו פאלקו כאן, סוכן כפול במועצה,
לא סולקנו מכאן.
לא אשכח זאת. - תודה, קיסר.
מאוחר מדי. אינך יכול להעניק הקלות לאחר נצחון.
חייבים לחסל את האופוזיציה. המנהיגות שלהם תובל לכאן באזיקים,
והליגיון ה10 יחזור תוך 6 חודשים.
הייתי בחדר המועצה, שמעתי הבטחה זאת!
תראה, אולי אינך מבין. קניתי זמן עבור שנינו.
שמי בראש הרשימה וגם שלך. אז אם אסיר את העלה מהסלע,
לא אעשה זאת לבדי. ברור?
ברור.
כדאי שתחפש לך משנה חדש. זה שלך מרגל עבור האופוזיציה.
קודרטוס? - ועוד מישהו...שנקרא...
מוריביוס, קצין בכיר.
זה היה ערב מרשים. ומי האיש שלך, קיסר?
תגלה בעצמך.
או, אין לך לחשוש ממנו. תראה, הוא אינו כה נורא.
ברגע שהחיילים יצאו משם, תקים ארמון מושל בקיסריה.
תשב על הכס, תעשה חוקים, תהיה מורגש.
ותהיה איש עשיר בזמן קצר.
אולי אינך מודע לזה אבל זהו מינוייך החדש.
איני כפוי תודה, קיסר, אני פשוט מותש.
אתה יודע... קשה לזהות אותך בלי משקה בידך.
נלך.
מעולם לא אמרתי כמה הצטערנו. על גבירתך, אני מתכוון.
תודה לך.
תראה, זאת אינה רק העייפות. לא האמנת באמת שיאשרו לך הקלות כאלה?
כן, דווקא האמנתי. היה בזה הגיון.
חבל, אין מצטער גדול ממני. אבל לפעמים ההגיון בוגדני.
קיסר, כשאתה, טיטוס ואני שרתנו בשדה, דיברנו על חלום שהיה לנו משותף,
זה לא רק היה עולם ללא נירון, זה היה עולם נאור, כפי שחלמנו.
מתנה של רומא לעולם. דרך של חיים, צילוויזציה, שלום.
אני זוכר. - אני זוכר שאתה אמרת את זה.
ללא החלום היינו כברבריים שכבשנו שלא היה להם חלום כמונו.
אני חושב על מה שאמרתי לשודד. היינו טובים בלבנות מאשר להרוס.
האמנתי בזה כשאמרתי זאת. ואני מאמין בחלום.
אתה עדיין מאמין בו. יותר מאי פעם.
לא השתניתי. הבט בי, לא השתניתי.
אבל לוסיאנוס המוכשר והשאפתן מעולם לא חלם חלום כזה.
לכן, אם כולנו רוצים בזה, אין לנו כרגע ברירה ביהודה.
לגבי המשנה שלי, אני מתפלל שלא נגיע לזה,
אבל אולי אצטרך מפקד טוב, האם רוביוס גאלוס בחיים?
כן, הוא שלך. בחירה טובה.
מה אעשה בקודרטוס וחברו? - מה שתרצה, בדיסקרטיות.
לחיי ההצלחה! לחיי החלום!
יום הולדת שמח, קיסר!
- -כפר ביהודה
מה הם מצפים מאיתנו לעשות? לארח אותם?
נתפלל שיחלפו לידינו, איבדתי אב ושני אחים,
כשחגגו יום הולדת לקליגולה. (קיסר רומאי חולה טירוף)
האם הם יחלפו? - זה משנה?
אתה חוששת לבת שלך? - לאישתך, מתיאס.
חזרי בפנים. - לא!
היא רגילה לחברת גברים.
היי! היי!
היי, מחפשים זונות? יש לי אחת בבית!
רוצים בה, נכון? היא באה מאלכסנדריה לפני 3 ימים,
לבושה כמו כלה. רוצים באישה?
חינם ללא תמורה? היא זונה, קחו אותה!
צר לי, אבל מעולם לא שאלת מי רציתי.
זונה, כן? היא בחינם!
היא זונה בחינם!
לא דרך רעה להתפרנס. - מה, להתחמק מאישתך?
לא, גולם, הצומח שיש שם. חקלאים באים רחוק עבורו.
חקלאי משלם 6-8 דרכמות עבור שיח אחד.
ראיתי את זה! - אז מה?
אז אפשר לחיות ברווחה מזה. יש לך מישהי טובה בבית?
לא. לא!
אז נדבר עם הדקיוריין על זה, ברגע שנעצור.
אם אי פעם נעצור.
האיש אינו משחרר את עצמו לעולם. - רק כשהוא ישן.
אתה תעשה את זה? - אני חושב על זה.
אין הרבה זמן! שולחים אותנו מחר.
לא, אני לא. יש לי עוד שנה.
חוץ מזה לא צריך, כבר דיברתי עם הגנרל.
אני חייב להתגלח. כעת תמצאו מישהו אחר.
איש לא יכול לדבר עבורנו פרט לדקיוריין שלנו!
נהלים טפשים, נכון?
אני יודע מה הוא רוצה. אתה רוצה חלק מזה, נכון?
אתה בפנים.
שמישהו יביא לי תער גילוח!
המפקד. הבקשה הזאת הוגשה בנוהל מסודר,
ובאה מחיילים מכובדים. ביקשתי מהקומנדור לשקול אותה.
איני מניח שיש כאן רווח כספי? - המפקד, הם התחננו ממני לבקש...
אתה דקיוריין, אולי תדבר כראוי לכזה?
המפקד, הם יהיו זכאים לרכוש במקום המזומן שמגיע להם.
אין לי ספק בכך. תגיד להם שאחשוב על זה.
כן המפקד!
תודה, המפקד.
או, דקיוריין. כמה החלק שלך בזה?
כפי שניתן לצפות, שליש, המפקד.
משוחרר.
אינך שוקל זאת באמת? - כן.
מה נעשה לגבי האחרים? בחודש הבא יהיו לנו 900 כאלה.
בדיוק. נגיד שחצי מהם ירצו לפעול כמו 3 אלה?
אני יכול לקחת 30 מהם למשימה כזאת.
יש סחלבים, כותשי זית, ינות ...והזדמנויות נפלאות.
לרומאים יוזמי עסקים. - כן.
חצי מהם יזנקו על ההזדמנות. לא משנה אילו משפחות יש להם,
הם בטח כבר נפטרו בנתיים.
אינך מבין? חמש מאות איש מוותרים על משכורת,
חמש מאות דרכמות לכל איש. - נראה לי שאנו מתקדמים מהר מדי, המפקד.
- האדמות לא שלנו למסור. - נוכל לקרוא לזה, גמול על מעשה גבורה...
אבל יש לנו שביתת נשק. - או, היהודים ישברו את שביתת הנשק.
הם ישברו! מרוביוס,
כ250,000 דרכמות לנו להתחלה.
הם ירצו עסקאות. - הלוואי שהיינו שומעים מיוסיאנוס.
המסר הבא ממנו יהיה קצר ומתוק. "ראינו את הלוויתו של הקיסר"
הסנאט שולח איחולים על המינוי שלי, והליגיון העשירי מקבל הוראה לצעוד.
אם הפראים לא ישברו את ההסכם בנתיים, זה יעשה את זה.
בשם הקיסר!
זאת פקודה!
כעת תכניסו את זה לראש! זה היה רעיון שלנו, אנו נותנים פקודות!
אני ממתין ליום שאתה תנסה לתת לי פקודה.
וכעת, מי יכנס לבית הזה? חה, חה!
סנטוריון! - איני סנטוריון, יקירה, אני טריביון.
טריביון יותר טוב. אני נקיה.
האומנם את? - נולדתי במצרים, למדתי שם.
מדוע אני? - אתה טריביון, רואה מה הברירה שלי.
יכולתי למסור אותך לידיהם. אחרי זה.
אתה לא.
אנו נראה.
הורי נמצאים בבית. - אני "מת" להכיר אותם.
זה בסדר. אנו בטוחים!
בשמו של קיסר, על שירות מסור בשדה הקרב,
זהו רכושכם.
בשמו של קיסר, זאת אדמתכם.
פנו את הדרך! אמרתי זוזו!
אלי, אתה רואה כל זאת ולא תעשה דבר?
סלקו אותם! את כולם!
הפקודות. עליכם לפנות את המקום.
אסור לנו להשאר בכל מקרה. ברגע שדרכתם על אדמתנו, היא חוללה.
היו קיסרים רבים, אבל איש לא העז לעשות זאת.
אם תאריך ימים, תראה הכל.
סנטוריון, אתה אומר אמת.
אלעזר!
כעת, מה הביא אותכם לכאן?
שביתת הנשק הופרה, המפקד הרומי תפס את כל אדמות עמק הירדן.
היו קרבות? - כמובן, כשהם באים הם הורגים בלי לשאול.
מדוע הושארתם בחיים? - כי זה רצונו של האל.
מדוע? כי הוא מחשיב אותכם קדושים מאיתנו?
אתה חייב לשאול אותו. למגילות הקדושות אין מקום בטוח בארץ.
כעת אתם תגורו במצודה. - חייבים לשמור על המגילות.
אז מדוע לא להשאירן למטה, ולרדת למטה?
אנו שומרי התורה הכתובה. אסור לנו להפרד ממנה.
נוח ביותר.
כעת תקשיבו למילה המדוברת.
האל הביא אותכם למקום עבודה. עבודה תעשו כל עוד אתם כאן.
תוך זמן קצר המקום יהפוך לזירת קרב. כל אחד ילחם, ומי שלא, יעבוד,
כשיצטרך לעבוד. מי שלא ילחם בבוא הזמן,
יורם בידים אלה ויושלך, מראש ההר.
והמגילות בעקבותיו.
אלעזר!
עם כל הכבוד.
מה דעתך?
קיבלנו את תשובת הקיסר. עכשיו ניתן להם את שלנו.
תרגם סטארבק מצוות טורק